Kaptajnens logbog, stjernedato 43539, 1.
Vi kredser om planeten Bre'el 4. Ved hjælp af deres kontrolcenter-
- udreder vi en fatal trussel mod befolkningen fra en faldende måne.
Omløbsbanen forfalder. Næste gang er den mindre end 500 km fra planeten.
Den vil blive trukket ned, næste gang den passerer.
- Har De fundet en forklaring? - Nej. Fænomenet er højst usædvanligt.
- Vil månen ikke desintegreres? - Nej. Den består af jernkrystaller.
- Den vil stå imod belastningen. - Kan vi sprænge den i luften?
Månens masse forbliver den samme. Ødelæggelserne vil bare spredes ud.
- Hvor lang tid er der til nedslaget? - 29 timer. På det vestlige kontinent.
Et område med en radius på 800 km vil udslettes.
Den skade er intet imod de seismiske konsekvenser-
- med store jordskælv og flodbølger.
En støvsky omkring planeten vil f øre til en alvorlig temperatursænkning.
Vi kan stå over for vores egen istid.
La Forge, kan Enterprise flytte månen tilbage, hvor den hører hjemme?
Det kræver et delta-v på fire kilometer i sekundet.
Selvom trækstrålen får warpkraft, overskrider vi grænseværdien med 47%.
Chancerne for succes er meget små.
Hellere en meget lille chance end slet ingen.
Worf, bed alle skibe i denne sektor om at hjælpe os med undsætningen.
Vi holder Dem underrettet.
- Kan du give os mere kraft, Geordi? - Så ryger trækstråle-senderen.
Delta-v er 92 meter i sekundet. Effekten er ubetydelig.
- Hvad er det? - Kilden kan ikke identificeres.
Impulsmotorerne presses for hårdt. De lukker snart ned.
Reducér motorkraften. Sluk for strålen.
- Worf, hvad siger sensorerne? - Lyden giver ingen udslag.
Q.
Højeste alarmberedskab.
Rummet... Den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser-
- dets fortsatte mission for at udforske nye verdener-
- finde nyt liv og nye civilisationer-
- og dristigt betræde ukendte områder.
Log: Vi kan ikke løse problemet med Bre'el 4s styrtende måne.
Men nu, hvor Q er her, kan vi skimte årsagen.
Vi har gjort, hvad vi kan. Vi har hverken fornøden tid eller energi.
Jeg tjekker, om der er flere regler, jeg kan bryde.
- Vi ved, De står bag, Q. - Det her er ikke mine farver!
Hvad fabler du om, Riker?
Hvilken pervers nydelse giver det Dem at skræmme livet af dem?
Folk dernede venter på, at deres måne styrter ned.
Jeg aner ikke, hvad du snakker om. Jeg har større problemer.
Jeg er blevet udstødt fra mit kontinuum og skal straffes.
Det skal vi vist også.
De påstår, at jeg har spredt kaos i universet. De har taget mine kræfter.
I tror mig ikke. Hvorfor skulle jeg ellers ydmyge mig sådan?
- Fordi De kan udnytte det. - Det er sandt.
Jeg er afsat. Dømt til at tilhøre den laveste art.
Et normalt, ufuldkomment og klumpet menneske.
- Blev De til menneske som straf? - Nej, jeg bad selv om det.
Jeg kunne vælge at være en markoffisk havøgle eller noget andet dødeligt.
Jeg havde kun kort betænkningstid, så jeg bad dem føre mig hertil.
I hele universet er du den, der er tættest på at være min ven, Jean-Luc.
- Han giver menneskelige udslag. - Er der et ekko herinde?
Jeg fornemmer noget, kaptajn. Normalt vil jeg kalde det for frygt.
- Hvor uforskammet. - Hvad vil De?
Have jeres medfølelse.
Jeg vil have helle på dit skib, hvor trist det end lyder for os begge.
- Læg månen tilbage i sin bane. - Jeg har ingen kræfter. Q den banale.
- Q, løgneren og misantropen. - Q, den ulykkelige og desperate.
- Hvordan kan jeg overbevise jer? - Ved at dø.
Den var god, Worf. Har du spist nogle gode bøger for nylig?
- De vil behandles som et menneske. - Absolut.
- Udmærket. Worf, smid ham i arresten. - Med fornøjelse, kaptajn.
- Det kan du ikke gøre imod mig. - Gå, ellers bærer jeg Dem.
Så foretrækker jeg at gå.
Jeg er dybt skuffet, Jean-Luc. Jeg lider af klaustrofobi.
Det var en fejltagelse at vælge at blive menneske. Jeg vidste det.
En fremtid i denne skal. Jeg må bære klæder for en gammel morals skyld.
For at ikke at tale om at fryse, svede og blive svækket med alderen.
Jeg vil tabe håret, blive syg, være kilden.
Nys, kløen, bumser og dårlig ånde.
- Og jeg må tage bad. - Hvor er det synd for Dem.
Jeg skulle have bedt om at blive klingon. Inderst inde er jeg klingon.
Undskyld. Du forstår nok, at jeg ikke kan klare at være indespærret.
Det er en grusom og usædvanlig straf. Universet har været min baggård.
Som klingon er jeg dig taknemlig, hvis du taler min sag hos kaptajnen.
- Det er knap så meget værd nu... - Stille! Eller tag hjem med Dem.
Jeg kan ikke forsvinde mere, end du kan vinde en skønhedskonkurrence.
Hvis jeg stiller et let spørgsmål-
- kan du så besvare det uden at anstrenge dig for meget?
Er du klar? Godt. Kunne du spærre mig inde, hvis jeg havde mine kræfter?
- De har narret os for ofte, Q. - Skarpsindigheden kropsliggjort.
Nu må du ikke fortælle historien om drengen, der råbte "ulven kommer".
Computer, aktivér kraftfeltet.
Jeg forlanger at komme ud. Deaktivér cellen øjeblikkeligt.
Romulaner!
Jeg skulle have sagt romulaner.
Spørgsmålet er, hvad det er for et nummer, han prøver at lave.
Måske vil han bare have et godt grin. Så trækker han månen tilbage.
- Måske har han intet med det at gøre. - De tror da ikke, Q taler sandt?
Det er højst usandsynligt, men vi må gå ud fra, at Q er uden kræfter.
- Mens han ser os kæmpe. - Vi har intet valg.
- Worf, kald stationen på Bre'el 4. - De venter.
Ja?
Vores første forsøg på at få månen tilbage i sin bane mislykkedes.
- Den styrter om mindre end 25 timer. - Vi prøver at forstærke trækstrålen.
Der er altså håb, men hvis De har en evakueringsplan...
- Vi er begyndt at forflytte folk. - Vi gør snart et nyt forsøg.
Geordi er absolut ikke optimistisk.
Hvad fanden?
Sensorerne viser stråling, blandt andet Bertholdstråler.
- Er det dødeligt? - Eksponeringen er under 75 rem.
Meget lav intensitet. Jeg fristes til at tro, at nogen afsøger os.
Sensorerne kan ikke identificere kilden. Vi er omgivet af strålingen.
Du er kommet for at sige undskyld. Det var da dejligt. Alt forladt.
- Så er det nok. Hvad foregår der? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg har siddet i fangehullet. Ensom og afmægtig. Jeg keder mig usigeligt.
En måne falder ud af sin bane. Vi er blevet afsøgt med Bertholdstråling.
Det vidste jeg ikke.
Jeg har haft travlt med mit livs mest forfærdende oplevelse, Jean-Luc.
For nogle timer siden holdt min krop op med at fungere normalt.
Jeg var svag. Jeg kunne ikke stå oprejst. Jeg mistede bevidstheden.
- De faldt i søvn. - Det var frygteligt. Hvad gør man?
- Man vænner sig til det. - Hvilke andre farer lurer? Hjælp mig.
Q, jeg vil ikke lege med. Det her må De selv klare.
Jean-Luc, vent! Det her går mig på nerverne, nu hvor jeg har dem.
I har en måne, der er ved at falde ned. Jeg har set mange måner.
Store og små. Jeg er ekspert i dem. Jeg kan hjælpe, hvis I lukker mig ud.
Millioner af liv står på spil. Hvis det står i Deres magt...
Jeg har ingen magt. Men der er en masse viden i min ynkelige hjerne.
Du har ikke råd til ikke at drage nytte af det.
- Data, kom til celle 3. - Jeg er på vej.
Computer, fjern kraftfeltet.
Er De menneskelig, og jeg tvivler, må De kæmpe for at vinde vores tillid.
Bare rolig. De kan ikke lide mig. Andre i kosmos afskyr mig virkelig.
Data, De har hermed ansvaret for Q under resten af hans besøg.
Følg ham hen til La Forge i teknikrummet.
Må jeg få en Stjerneflådeuniform?
- Hvad glor du på? - Jeg tænker på, om De er menneske.
Det er den grufulde sandhed. Nu kan jeg slå tæerne med de bedste.
Hvor ironisk. De har som straf fået det, jeg altid har ønsket.
Mennesker er nogle banale skabninger.
De gennemsøger galaksen efter noget ukendt.
Mennesket tørster bestandigt efter kundskab og søger at forbedre sig.
Det burde ikke være så svært, men de er uden betydning i det store spil.
- De skal ikke være misundelig. - Det er jeg heller ikke.
Jeg føler slet ingenting.
Det er en del af mit dilemma. Visse spørgsmål vil jeg aldrig få svar på.
Hvordan det føles at le eller græde. Eller at opleve følelser.
Jeg synes, at følelser er stærkt overvurderede.
Månen når sit perigæum om ti timer. Vi lægger os i dens bane-
- og øger nedkølingen, så vi kan drive trækstrålen ved warp 9.
Den går i cirka syv timer, og måske virker det, men vi har et problem.
- Vi kommer meget tæt på atmosfæren. - Det er jo utroligt.
- Kan De se noget, Q? - Jeg har skadet ryggen. Det gør ondt.
Jeg kan ikke lide det. Hvad er det, man siger? "Av"?
- Av! Jeg kan ikke rette ryggen. - Læge til maskinrummet.
Folk på Bre'el har problemer...
Ja, ja. Din fantastiske plan vil udslette både månen og skibet.
- Har De en bedre idé? - Start med at finde årsagen.
- Det har vi gjort. Vi kan ikke... - Det hele skyldes et himmelobjekt.
Det har passeret gennem stjernesystemet. Sikkert et sort hul.
Hvordan modvirker vi effekten?
Nemt nok. I ændrer bare universets gravitationskonstant.
Så forandres asteroidens masse.
- Hvordan skal jeg gøre det? - Gør det nu bare. Hvor er lægen?
Geordi mener, at vi ikke kan ændre universets gravitationskonstant.
Nå. Jamen, så skidt med det.
Doktor Crusher. Stjerneflåden har vist sendt dig tilbage i eksil.
Q siger, han har ondt i ryggen.
Hvis jeg ikke så det selv, ville jeg ikke tro det. Et klassisk rygtraume.
- Jeg har problemer med familien. - Tro ikke, at jeg får ondt af Dem.
De har plaget os alt for ofte.
Hvor charmerende.
Dine patienter bliver vel raske bare for at slippe for dig.
Måske går det. Vi kan ikke ændre universets gravitationskonstant-
- men hvis vi omslutter månen med et warpfelt, mindskes dens gravitation.
- Den er lettere og kan puffes væk. - Godt, at jeg kunne hjælpe.
- Av... tror jeg nok. - Hvad er der nu galt?
- Min mave føles underlig. - Gør den ondt?
- Den laver lyde. - De er nok sulten.
- Jeg har aldrig spist. Hvad gør jeg? - Individets smag afgør valget af mad.
- Hvad kan du lide? - Jeg behøver ingen føde.
Men jeg indtager halvorganisk føde i en siliciumbaseret væske af og til.
- Er det godt? - Det er snarere godt for mig.
- Mine biologiske dele smøres. - Det lyder ikke specielt lækkert.
Der er meget andet at vælge imellem. Replikatoren kan lave alt, De ønsker.
Hvordan ved jeg, hvad jeg begærer?
Jeg har bemærket, at valget af mad ofte påvirkes af individets humør.
Jeg er i dårligt humør. Giv mig noget passende.
Når Troi er ulykkelig, spiser hun noget med chokoladesmag.
- Chokolade? - Chokoladeis, for eksempel.
Jeg har aldrig selv prøvet det, men det virker meget effektivt.
Jeg tager ti portioner chokoladeis.
- Det har jeg aldrig set nogen spise. - Jeg er i forfærdelig dårligt humør.
Da jeg aldrig før har spist, må jeg være hundesulten.
Det her har jeg ikke set frem til.
- Du blev kylet ud af dit kontinuum. - Jeg ser det som en ny karriere.
- Så nu er du bare en af gutterne? - Ja, men med en IK på 2.005.
Kaptajnen og mange andre er ikke overbeviste om, at han er menneske.
Såh?
Han virker da ganske menneskelig.
Hun er en farlig skabning. At Picard kunne tage hende med i besætningen...
Hvor skræmmende at være forsvarsløs efter så langvarig almægtighed.
- Jeg har stadig magtfulde venner. - At kunne skræmme art efter art.
Du leger med dem som skræmte dyr og finder nydelse i dine ofres frygt.
- Jeg lover at blive missionær. - Det ville være en ædel sag.
- Du kan lære en del af ham her. - Ja, robotlæreren i menneskelighed.
Jeg er en androide.
- Undskyld? - Netop. Væn dig hellere til det.
At tigge. Du er et ynkeligt menneske, der er afhængig af andres velvilje.
Jeg er ikke sulten.
Sensorerne opfanger en sky af energiplasma, pejling 341.20.
- Afstand: 12 kilometer. - På skærmen.
- Energimønstrene er meget velordnede. - En livsform?
- Prøv at etablere kontakt, Worf. - Jeg får et signal. I højtaleren.
- Computer, analysér signalet. - Signalet tyder på intelligens.
Kan ikke finde referencer til at danne en oversættelsesmatrix.
Calamarin.
Vi bliver ramt af et tachyonfelt, der går igennem skroget i baren.
- Højeste alarmberedskab. - Led mere energi til skjoldene.
- Ingen effekt. - Øger til 40 procent.
Ingen effekt.
Justerer skjoldharmoni. Omleder energi til forreste net.
Tachyonfeltet er blokeret.
- Hjælp mig! Nogen må hjælpe mig! - De mægtige falder dybt...
Log: Vi har fået mindre skader efter et angreb af calamarinerne.
De har vist et problem med Q. Det er de ikke den eneste livsform, der har.
Calamarinerne er ikke særlig gæstfri. De er ioniserede gashvirvler.
- Hvad har De gjort dem, Q? - Ikke noget bizart eller grotesk.
- De har plaget dem. - Et subjektivt udtryk.
Den enes plage er den andens nydelse. De har bare ingen humor.
En skavank, du personligt kan identificere dig med.
- Lad os udlevere ham til dem. - Godt, du har humor. Af værste slags.
- Jeg mener det skam. - De vidste vel, det ville ske?
Calamarinerne er uforudsigelige. De er intelligente, men viltre.
Ja, men De må have mange fjender.
De må da vide, at som dødelig ville De blive opsøgt af nogle af dem.
- Tanken havde strejfet mig. - De fabler om venskab.
Men i virkeligheden søger De bare vores beskyttelse.
Du er meget kløgtig, Jean-Luc. Men jeg kender menneskene.
De flyder over af medfølelse og tilgivelse.
De kan tilgive næsten hvad som helst. En medfødt svaghed hos jeres art.
- Tværtimod. Det er en styrke. - Kald det, hvad du vil.
Men I vil beskytte mig, selvom jeg har plaget jer nu og da.
Jeg har ikke lyst til at bekæmpe alle de racer, De har fornærmet.
Det er ganske vist. Menneske eller ej, jeg vil ikke vide af Dem.
De bliver sat af på nærmeste base. Så må de tage sig af Dem.
Men I kan drage nytte af mig. Som menneske kan jeg lære ting.
Han gav Geordi vigtige oplysninger i analysen af Bre'els måne.
- De har vist fået en fortaler. - Jeg konstaterede bare et faktum.
- Hvordan går det, La Forge? - Jeg har forstørret warpfeltet.
Feltspolerne er ikke lavet til det, men jeg modificerer parametrene.
- Det bliver svært at holde feltet. - Det kan nok gøres manuelt.
Månen når sit perigæum om 14 minutter.
Data, følg Q til maskinrummet. De skal hjælpe La Forge.
Worf, kald forskningsstationen på Bre'el 4.
Picard tror ikke, jeg kan klare det. Jeg kan, hvad hans håndlangere kan.
Man betvivler ikke Deres evner, Q.
Kaptajnen er mere optaget af, om De kan samarbejde med hans håndlangere.
Forholdet mennesker imellem er indviklet. De er nok ikke forberedt.
Jeg er også ligeglad. Jeg vil bare vise Picard, at jeg er uundværlig.
Teknikrummet.
For at fungere blandt mennesker må man lære at knytte bekendtskaber.
- Det er så vanskeligt. - De må først lære gruppearbejde.
Jeg kan ikke arbejde i grupper. Det er svært, når man er almægtig.
Tidevandet nåede ti meter sidst. Det er allerede på vej igen.
Folk hernede er bange, kaptajn.
Månen når snart sit perigæum. Vi er straks klar til vores forsøg.
Befolkningen har søgt tilflugt. Men det nytter vist ikke, hvis De fejler.
Især ikke for folk på det vestlige kontinent.
Uanset resultatet ved vi, at De har gjort Deres bedste. Det påskønnes.
- Vi holder Dem informerede. - Calamarinerne rører på sig igen.
La Forge kalder broen. Månens bane er på minimum. Det er tid, kaptajn.
- Vi må sænke skjoldene. - Fortsæt. Hold øje med Q's venner.
- Godt, vi gør sådan her... - Alle kender deres opgaver.
Min viden og erfaring er cirka en milliard gange større end din.
Så hvis du gider træde væk...
Deres erfaring gør størst nytte, hvis De opretholder feltet manuelt.
- Det ville være spild af mit talent. - Pas kontrolpanelet eller gå.
Data, du er min forbindelse til broen. Kom.
- Hvem tror han, at han er? - Teknikchefen. Og det er korrekt.
- Teknik, afstanden er 640 meter. - Indeslutningsfelter er på maksimum.
- Warpkernen er på 90 procent. - Aktivér spoler. Trækstråle klar.
Feltstyrke? Feltstyrke?
- 217. - Impulsmotorer på maksimum.
- Klar til at aktivere trækstrålen. - Sænker skjolde. Aktivér trækstråle.
- Udvider warpfeltet foran. - Er det maksimal kapacitet?
- Ja. Vi kan ikke omslutte hele månen. - Bør vi fortsætte?
Månens to dele får forskellig inertitæthed.
Jeg kan kompensere. De ved ikke, hvad skibet her kan yde.
Jeg tror, det kan fungere, kaptajn. Forstærker warpfelt og trækstråle.
Hvis du tager fejl, smuldrer månen. Du er advaret.
- Klap i, Q. - Sådan taler man ikke til mig.
Data?
Q, jeg må stærkt anbefale, at De samarbejder.
Månens masse mindsker til omkring 2,5 millioner ton.
Det virker. Vi kan flytte den. Starter impulsmotorerne.
Månens bane er flyttet 0,3 procent... 0,4 procent.
- Alarm. Skjolde op. - Afbryd trækstråle.
Calamarinerne angriber.
- Skjoldene afstøder tachyonfeltet. - Vi puffes ud i den øvre atmosfære.
Skrogtemperaturen øger. 2.000 grader, 2.500 grader.
- Går til højeste impulsfart. - Calamarinerne angriber igen.
De har slået skjoldene ud. De er igennem skroget i teknikken.
- Kan De give skjoldene mere energi? - Vi skal bruge den til at komme væk.
Prøv at aktivere integritetsfeltet.
Det virker ikke. Manuel kontrol af feltet.
- Skrogtemperatur falder. - Omleder energi til forsektionerne.
Ladningen slog næsten hans positroniske net ud.
- Hvad kan De gøre? - Nulstille baner og omkoble noder.
Der er overtryk i væskesystemet. Det havde slået et menneske ihjel.
Nu skal vi ikke lade os rive med. Jeg er dødelig, men jeg overlevede.
- Jublen vil ingen ende tage. - Nu er De usædvanlig selvoptaget.
- Vær bekymret for redningsmanden. - Han er stærk. Han overlever.
Trykket øger stadigvæk. Kan vi omgå strømningsregulatoren?
Det ville hjælpe, hvis alle gik nu.
Bliv hos Q.
Geordi? Månens bane.
Vi fik højst én bane mere. Vi må prøve igen ved næste perigæum.
- Og så angriber calamarinerne Q igen. - Han er ikke besværet værd.
Kom ind.
Du har naturligvis ret. Jeg er yderst selvisk. Men det har tjent mig godt.
Det vil ikke tjene Dem her.
Døm mig ikke for hårdt. Du har altid været dødelig. Du ved alt om at dø.
Jeg har aldrig skænket det en tanke.
Jeg kunne være blevet dræbt. Var det ikke for Data-
- og den frist, han skabte, ville jeg være væk nu.
Slut på mig. Og ingen ville have savnet mig. Vel?
Data har måske ofret sig for mig. Hvorfor?
Det ligger i hans natur. Han har lært meget om at være menneske.
Havde jeg gjort det samme for ham? Svaret er nej.
Det gør mig skamfuld.
Jeg er ikke Deres skriftefader. Jeg kan ikke give syndsforladelse.
De har kun forvoldt os lidelse-
- og jeg er stadig ikke overbevist om, at det ikke er en barnagtig spøg.
Det er en spøg. På min bekostning. Kongen, der ville være mand.
Min nye viden om mennesket lader mig tro, jeg er uegnet til at være et.
Jeg har ikke det, der skal til. Uden mine kræfter frygter jeg alting.
Jeg er en kryster. Og jeg er ulykkelig.
Jeg kan ikke blive ved på den måde.
Han skal nok klare sig.
Vi kalibrerer hans sprogkredsløb. Han kan ikke tale endnu.
Der findes skabninger, der ville se dig som den ultimative bedrift.
Ingen følelser, ingen smerte.
Og dog eftertragter du de egenskaber. Tro mig, du går ikke glip af noget.
Men hvis det kan glæde dig, så er du et bedre menneske end jeg.
- Hvor er den centrale færgedok? - Den ligger på dæk 4.
Kaptajn. En færge har forladt dokken uden tilladelse.
På skærmen.
Prajefrekvenser.
- Færgens fører, identificér Dem. - Prøv ikke at tale mig fra det.
- Q, vend straks tilbage til skibet. - Jeg kan bare ikke følge ordrer.
Plasmaskyen er på vej mod færgen.
Det er bedst sådan. De lader jer være i fred, når jeg er væk.
Udvid skjoldene.
Lad nu være med at forfalde til at komme til undsætning i sidste sekund.
Jeg vil ikke reddes. Jeg er en fiasko som menneske.
Lad mig dø med værdighed.
- Der et intet værdigt ved selvmord. - Nej, det er en krysteragtig død.
Men som menneske ville jeg kede mig ihjel.
Jeg burde ikke gøre det her.
Teleport 3, teleportér færgen tilbage til dokken.
- Det er ellers en udmærket færge. - Jeg kan ikke teleportere færgen ind.
- Worf, er det calamarinernes skyld? - Nej, men de er på vej mod færgen.
- Udvid skjolde til at omfatte færgen. - Udvider. Skjoldene er frosset.
- Årsag? - Ukendt.
Lås trækstrålen på den.
- Den virker heller ikke. - Hvad fanden sker der?
Ikke dårligt, Q.
Ikke specielt flot.
- Men ikke dårligt. - Q!
Ofrer du dig for de mennesker? En uselvisk handling, monstro?
Nu smigrer du mig. Jeg ville bare gøre en ende på en ussel tilværelse.
- Sikken skrækkelig farve. - Ja. Hvad laver du her?
- Jeg har holdt øje med dig. - Jeg vidste, du var på min side.
Nej, jeg fik dig faktisk smidt ud. Du er uforbederlig. Ganske håbløs.
Man kan ikke finde det system, hvor man ikke må undskylde for dig.
Det var ikke mig, der forlagde et helt asteroidebælte.
Så så! Det handler ikke om mig. Jeg har andet at lave.
Men nogen må jo sørge for, at du ikke laver mere ballade.
Selv som medlem af denne... ret begrænsede art.
Jeg håber, jeg har underholdt dig.
Lige knap. Men mennesker er interessante.
Jeg forstår, hvad du ser i dem. Trods din opførsel beskytter de dig.
- En genetisk svaghed hos racen. - Og de bliver ved.
De har lige prøvet at teleportere dig op, eller hvad de nu kalder det.
- Jeg standsede dem. - Calamarinerne slår mig snart ihjel.
De må også vente. Der var jo det med din uselviske handling.
Calamarinerne ville sænke Enterprise for at få fat i dig.
- Så du forsvandt. - Det var da en smule uselvisk, ikke?
Netop! Jeg kan da ikke fortælle kontinuummet, du var uselvisk.
De vil stille spørgsmål og kræve forklaringer i århundreder.
- Jeg har lært lektien. - Husk, hvem du taler med.
Alvidende, alseende.
Fint. Du får dine kræfter tilbage. Prøv nu at holde dig på måtten.
Så de ville udslette mig?
Hvis I synes, jeg var plagsom før, så skal I bare se, hvad jeg nu gør.
- Q... - Jeg ville bare se, om du var der.
Calamarinerne er væk. Og det er færgen også.
- Scan sektoren. - Det har jeg gjort.
Nå... Det var vist Q's endeligt.
Au contraire, mon capitaine! Han er tilbage!
De har tilgivet mig. Jeg er tilbage i mit kontinuum.
- Jeg er udødelig og almægtig igen! - Det var da dejligt.
Bare rolig, Riker. Mit held er også dit held.
- Fri mig for dine fantasikvinder. - Så dum var du ikke, før du fik skæg.
Nuvel.
Q!
- Men jeg har lyst til at fejre. - Det har jeg ikke!
Fint.
Det hele.
- Med fare for at virke uhøflig... - Jeg er blevet for længe igen.
Som menneske kunne jeg ikke takke jer. Men selv er jeg evigt taknemlig.
På gensyn.
Men før jeg tager af sted-
- vil jeg gerne betale min gæld til min lærer i menneskekundskab.
Data, jeg vil give dig noget ganske særligt.
- Hvis De vil gøre mig til menneske... - Nej, nej. Det nænner jeg ikke.
Se det som... en afskedsgave.
Data?
Data, hvorfor ler du?
Det ved jeg ikke.
Men det var en vidunderlig... følelse.
- Kaptajn, Bre'el 4 kalder os. - På skærmen.
- Kaptajn Picard, De gjorde det. - Undskyld?
Månen. Den ligger i sin normale bane igen. Hvad De end gjorde... tak.
Lad os se den.
Data?
Månen befinder sig 55.000 kilometer fra planeten. Banen er cirkulær.
Planeten er sikker.
- Sæt kurs mod station Nigala 4. - Javel, hr. kaptajn.
Måske er der alligevel en rest af menneskelighed tilbage i Q.
- Fændrik... - Det skal du ikke satse på, Picard.